Kun poika syntyi -
hänet tutkittiin, kuten kaikki spartalaiset.
Jos hän olisi ollut pieni, heikko, sairas tai epämuodostunut -
hänet oltaisiin hylätty.
Kun hän pystyi seisomaan, hänet karaistiin taistelun tulessa.
Hän oppi taistelemaan eikä koskaan antautumaan.
Sillä kuolema taistelussa Spartan puolesta -
oli suurin mahdollinen kunnia.
Seitsemänvuotiaana, kuten Spartassa oli tapana -
poika vietiin äidiltään ja syöstiin väkivaltaiseen maailmaan.
Spartalaiset ovat käyttäneet tätä kasvatusta jo 300 vuotta.
Sen avulla tehdään maailman parhaita sotureita.
Agoge, kuten kasvatusta kutsutaan, pakottaa pojan taistelemaan.
Se nälkiinnyttää, pakottaa varastamaan -
ja jos tarpeen, myös tappamaan.
Poikaa rankaistiin sauvalla ja ruoskalla.
Hän oppi, että kipua ei näytetä ja armoa ei anneta.
Poikaa koeteltiin jättämällä hänet erämaahan.
Hän joutui käyttämään päätään selvitäkseen luonnon armoilla.
Tämä oli hänen miehuuskokeensa, hänen hetkensä erämaassa.
Hän palaisi kansansa luo oikeana spartalaisena -
tai ei palaisi laisinkaan.
Susi alkaa kierrellä poikaa.
Sen kynnet ovat kuin terästä, turkki musta kuin ikiyö -
ja sen punaiset silmät kiiluvat kuin helvetin jalokivet.
Jättisusi haistelee ilmaa.
Se maistaa jo saaliin suussaan.
Poika ei tunne pelkoa, mutta hänen aistinsa valpastuvat.
Hän tuntee kylmän ilman keuhkoissaan.
Hän kuulee mäntyjen heiluvan tuulessa.
Hänen kätensä on vakaa.
Hänen liikkeensä ovat täydellisiä.
Kuolleeksi luultu poika -
palaa kansansa luo pyhään Spartaan kuninkaana!
Se poika oli kuninkaamme Leonidas!
Suden kohtaamisesta on kulunut yli 30 vuotta.
Kuten silloinkin, peto lähestyy myös nyt.
Se on varma voitostaan, se tuntee jo saaliin suussaan.
Tämä peto koostuu miehistä ja hevosista -
miekoista ja keihäistä.
Tämä valtava orjien armeija haluaa ahmaista pienen Kreikan.
Se haluaa tuhota tämän järjen ja oikeudenmukaisuuden tyyssijan.
Peto lähestyy.
Pedon suututtanut mies oli kuningas Leonidas.
Mitä enemmän hikoilet nyt, sitä vähemmän vuodat verta taistelussa.
Isäni opetti minulle, että pelko on aina läsnä.
Sen hyväksyminen tekee sinusta vahvemman.
Kuningattareni, Persian lähettiläs haluaa tavata Leonidasin.
Spartalaisen suurin vahvuus on kuitenkin vieressä seisova soturi.
Kunnioita ja arvosta häntä, niin hänkin kunnioittaa sinua.
Muista käyttää taistelussa päätäsi. - Ja sydäntäsi.
Mitä nyt? - Persian lähettiläs odottaa.
Älä unohda, mitä opetin. - Kunnioita ja arvosta.
Valtuutettu Theron, teillekin on löytynyt tekemistä.
Pidin juuri vieraillenne seuraa. - Niin varmasti.
Tiedä, että Spartassa jokainen, jopa kuninkaan lähettiläs -
vastaa itse siitä, mitä sanoo.
Mikä on viestisi?
Maata ja vettä.
Tulitteko Persiasta asti pyytämään maata ja vettä?
Älä leiki kainoa tai typerää, se ei käy Spartassa.
Miksi tämä nainen saa puhua miehille?
Vain Spartan naiset synnyttävät oikeita miehiä.
Kävellään hieman, niin rauhoitumme.
Jos arvostatte henkeänne, kuunnelkaa tarkkaan, Leonidas.
Kserkses valloittaa kaiken, mitä hän haluaa.
Hänen armeijansa on niin valtava, että se täristää maata marssiessaan.
Jumalamme Kserkses pyytää vain yhtä asiaa:
Pientä määrää maata ja vettä -
merkkinä Spartan alistumisesta Kserksesin tahtoon.
Alistumisesta?
Siinä on pieni ongelma.
Huhujen mukaan ateenalaiset kieltäytyivät tarjouksestanne.
Jos ne filosofit ja poikien rakastajat uskaltavat tehdä niin...
Meidän pitää olla diplomaattisia. - Spartalaisten -
pitää ajatella mainettaan. - Valitkaa seuraavat sananne tarkasti.
Ne voivat olla viimeisenne kuninkaana.
Maata ja vettä...
Olette hullu! - Maata ja vettä.
Molempia löytyy kuopan pohjalta. - Kukaan ei saa uhata lähettilästä!
Toit kuolleiden kuninkaiden pääkalloja minun kaupunkiini!
Loukkasit kuningatartani ja uhkasit kansaani orjuudella!
Minä valitsin sanani tarkasti, sinun olisi pitänyt tehdä samoin.
Tämä on rienausta! Hulluutta!
Hulluuttako?
Tämä on Sparta!
Tervetuloa, Leonidas. Olemme odottaneet sinua.
Eforit ovat vanhojen jumalien pappeja.
Ne sisäsiittoiset siat ovat otuksia, eivät ihmisiä.
Mutta jopa Leonidasin pitää anella heidän apuaan.
Yksikään Spartan kuningas ei ole sotinut ilman eforien siunausta.
Persialaisten armeijassa on kuulemma miljoonia sotureita.
Toivottavasti lukua on suurenneltu.
Vastassamme on joka tapauksessa kaikkien aikojen suurin armeija.
Ennen kuin kuulemme suunnitelmasi, vaadimme uhrauksen.
Käytämme ylivertaisia taistelutaitojamme -
ja tuttua maastoa tuhotaksemme vihollisen.
Marssimme pohjoisrannikolle... - Nyt on elokuu, Leonidas.
Pian on täysikuu. - On pyhän ja muinaisen juhlan aika.
Sparta ei sodi karneia-juhlan aikana.
Sparta tuhoutuu! Sen miehet tapetaan -
ja naiset ja lapset orjuutetaan.
Vihollinen ei etene rannikolta, kun vahvistamme Fokiksen muuria.
Se ohjaa vihollisen vuorisolaan, jota kutsutaan Tuliportiksi.
Siinä kapeassa solassa vihollisten määrällä ei ole väliä.
Persialaiset iskeytyvät aalto kerrallaan spartalaisten kilpiin.
Kserkses menettää paljon miehiä, ja heidän moraalinsa laskee.
Hänen on pakko lopettaa hyökkäyksensä.
Meidän pitää kysyä asiasta Oraakkelilta.
Luota jumaliin, Leonidas. - Luottaisitte ennemmin järkeenne.
Jumalanpilkkasi on aiheuttanut jo tarpeeksi ongelmia.
Älä pahenna tilannetta.
Kysymme asiasta Oraakkelilta.
Mokomat tautiset mystikot.
He ovat hyödyttömiä jäänteitä Spartan pimeiltä ajoilta -
järjettömien perinteiden rippeitä.
Mutta edes Leonidas ei voi uhmata heitä.
Hänen pitää kunnioittaa eforien tahtoa. Se on laki.
Yksikään spartalainen, alamainen tai kansalainen -
mies tai nainen, orja tai kuningas, ei ole lain yläpuolella.
Eforit valitsevat kauneimmat tytöt asumaan heidän luonaan Oraakkeleina.
Kauneus on heidän kirouksensa -
sillä näillä ihmisraunioilla on miesten halut -
ja heidän sielunsa ovat mustia kuin helvetti.
Rukoilkaa tuulia.
Sparta tulee tuhoutumaan.
Koko Kreikka tulee tuhoutumaan.
Älkää luottako ihmisiin.
Kunnioittakaa jumalia.
Kunnioittakaa karneiaa!
Kuninkaan matka alas vuorelta on raskas.
Ylimieliset, sisäsiittoiset siat.
He ovat arvottomia, tautisia, turmeltuneita... ja lahjottavissa.
Olette jumalakuninkaan suosiossa, oi viisaat ja pyhät miehet.
Aivan. Kun Sparta palaa, te kylvette kullassa.
Teille tuodaan uusia Oraakkeleita päivittäin -
valtakunnan jokaisesta kolkasta.
Lopeta huulillasi se, minkä sormillasi aloitit.
Vai veikö Oraakkeli kenties halusi?
Humalaisen tytön puheet eivät saa haluani katoamaan.
Miksi sitten olet noin etäinen?
Vaikka Oraakkeli onkin orja ja irstaiden miesten vanki -
hänen sanansa voivat tuhota kaiken, mitä rakastan.
Tämänkö vuoksi kuninkaani ei saa unta?
Vain yhden naisen sanat saavat vaikuttaa mieheeni.
Ja se nainen olen minä.
Mitä kuninkaan pitää tehdä -
kun laki määrää, että hän ei saa tehdä mitään?
Älä mieti, mitä spartalaisen, puolison tai kuninkaan pitää tehdä.
Kysy sen sijaan itseltäsi -
mitä vapaan miehen pitää tehdä.
Ovatko kaikki tässä? - Kolmesataa miestä.
Jokaisella on poika, joka voi jatkaa sukua.
Olemme kanssanne! Spartan ja vapauden puolesta!
Kuolemaan saakka!
Hän on poikasi. Noin nuori ei ole vielä tuntenut naisen rakkautta.
Minulla on muitakin poikia. Astinos on rohkea ja valmis.
Me olimme yhtä nuoria ensimmäisessä taistelussamme.
Olet hyvä ystävä ja paras mahdollinen kapteeni.
Kuninkaani.
Oraakkeli on puhunut.
Eforit sanoivat, että ette voi marssia sotaan. - Se on laki.
Spartan armeija ei voi lähteä sotaan. - Eikä se lähdekään.
En ole antanut sellaista käskyä. Olen vain päiväkävelyllä.
Nämä kolmesataa miestä ovat minun henkivartijoitani.
Armeija jää Spartaan. - Entä minne te menette?
En ole oikein miettinyt asiaa, mutta kun kerran kysyit -
taidan suunnata pohjoiseen.
Tuliportilleko?
Lähdetään liikkeelle!
Liikkeelle!
Mitä teemme?
Mitä voimme tehdä? - Aivan.
Sparta tarvitsee lisää poikia.
Spartalainen!
Mitä, kuningattareni?
Palaa kilpi kädessäsi tai maaten sen päällä.
Kyllä, kuningattareni.
"Hyvästi, rakkaani." Hän ei sano sitä.
Spartassa ei ole sijaa pehmeydelle.
Ei tilaa heikkoudelle.
Vain kovat ja vahvat voivat kutsua itseään spartalaisiksi.
Vain kovat. Vain vahvat.
Lähdemme sotaan maamme, perheidemme -
ja vapauden puolesta.
Lähdemme sotaan.
Daksos! Tämäpä on miellyttävä yllätys.
Tämä aamu on täynnä yllätyksiä. - Heitä on vain parisataa.
Tämä on yllätys. - Vaiti!
Tämä ei ole armeija.
Kuulimme, että Sparta lähtee sotaan ja halusimme liittyä seuraan.
Jos haluatte verenvuodatusta, olette tervetulleita mukaan.
Teitä on vain kourallinen.
Sparta siis lähettää matkaan vähemmän sotureita kuin me.
Niinkö?
Sinä siellä, mitä teet elääksesi?
Olen savenvalaja.
Entä mitä sinä teet, arkadialainen? - Olen kuvanveistäjä.
Kuvanveistäjä... Entä sinä? - Olen seppä.
Spartalaiset! Mitä te teette elääksenne?
Huomaatko, ystäväni? Minulla on enemmän sotureita.
Kuningas ei nuku tänä yönä.
Hän on kulkenut kohti tätä hetkeä jo 40 vuotta.
Hetkeä, jolloin keihäs kohtaa kilven ja miekka leikkaa lihaa ja luuta.
Hän katuu vain sitä, että hänellä on niin vähän miehiä uhrattavana.
Meitä seurataan.
Se on seurannut meitä Spartasta saakka.
Kuninkaani, katsokaa!
Mitä täällä tapahtui? Missä kaikki ovat?
Persialaisten tekosia. - Heitä oli noin 20.
Tiedustelupartio.
Outoja jalanjälkiä...
Takana!
Se on lapsi.
Nyt on rauhallista.
He tulivat pimeydestä kuin syvyyksien pedot.
He raatelivat kaikki kynsillään ja hampaillaan.
He tappoivat kaikki... paitsi minut.
Löysin kylän asukkaat.
Eivätkö jumalat ole armollisia?
Olemme tuomittuja. - Ole vaiti.
Lapsi puhui muinaisista persialaisista aaveista.
He metsästävät ihmisten sieluja.
Heitä ei voi tappaa tai voittaa. Ei tätä pimeyttä.
Heitä kutsutaan Kuolemattomiksi.
Kuolemattomiksi... Me kokeilemme, pitääkö se nimi paikkansa.
Marssimme Tuliportille, siihen kapeaan solaan.
Siellä Kserksesin ylivoimalla ei ole merkitystä.
Spartalaiset, soturit ja vapautetut orjat.
Kaikki ovat urheita kreikkalaisia.
Veljet, isät ja pojat. Me kaikki marssimme.
Marssimme ylpeyden, velvollisuuden ja kunnian vuoksi.
Katsokaa, persialaisia!
Marssimme kohti helvetin kitaa.
Katsotaan, miten Kreikka ottaa vastaan nämä koirat. Tule.
Totta.
Kohta taitaa sataa.
Zeus täyttää taivaan salamoilla -
ja piinaa persialaisten laivoja myrskytuulilla.
Kaunista.
Vain yksi meistä ei liity ilonpitoon.
Vain hän. Vain kuninkaamme.
Kuningattareni?
Tämä ei ole soveliasta naimisissa olevalle naiselle.
Juorut eivät ole nyt suurimpia huolenaiheitani, valtuutettu.
Miksi tapaamme kotonanne? - En voi luottaa keneenkään.
Theronilla on silmiä ja korvia kaikkialla, jopa täällä.
Puhutte kuin koko Sparta juonittelisi teitä vastaan.
Valitettavasti vaarassa en ole ainoastaan minä.
Monet valtuutetut haluavat äänestää sodan puolesta.
Mutta teidän pitää tarjota heille jotakin.
Voinko puhua valtuustolle? Pystyn puhumaan heille järkeä.
Mitä sanoisitte heille? - Vapaus ei ole ilmaista.
Siitä pitää olla valmis maksamaan verellä.
Yritän kutsua valtuuston kokoon. He kuuntelevat asianne.
Jään teille velkaa. - Ette jää. Leonidas on minunkin kuninkaani.
Näimme persialaisten laivojen tuhoutuvan. Tämä ei ole mahdollista.
Näimme vain pienen osan Kserksesin armeijasta.
Emme voi voittaa.
Miksi hymyilet?
Arkadialainen, olen taistellut monessa sodassa -
mutta kukaan ei ole vielä pystynyt tappamaan minua taistelussa.
Nyt kun vastassamme on maailman suurin armeija -
toivottavasti kohtaan viimeinkin vertaiseni.
Liikettä!
Vauhtia, koirat!
Liikettä!
Eteenpäin!
Pysähtykää tähän! Kuka komentaa teitä?
Minä tuon viestiä koko maailman hallitsijalta -
jumalien jumalalta, kuninkaiden kuninkaalta.
Hänen valtuuttamanaan vaadin teitä osoittamaan minulle komentajanne.
Luuletteko meidän pelkäävän, koska tapoitte pari soturiamme?
Kukkulat ovat täynnä tiedustelijoitamme.
Teidän säälittävä muurinne tulee hajoamaan -
kuin kasa kuivaa heinää...
Esi-isämme rakensivat tämän muurin muinaisista kreikkalaisista kivistä.
Me vahvistimme sitä käyttämällä tiedustelijoitanne laastina.
Saatte maksaa raakalaisuudestanne!
Käteni!
Se ei ole enää sinun.
Mene kertomaan Kserksesille -
että häntä vastassa on vapaita miehiä, ei orjia.
Mene äkkiä, tai lisäämme teidän ruumiinne muuriimme.
Vastassamme ei ole orjia.
Naisistanne tehdään orjia.
Spartan pojista, tyttäristä ja vanhuksista tehdään orjia -
mutta ei teistä.
Keskipäivään mennessä olette kaikki kuolleita.
Persian valtakunnan tuhat kansaa käy kimppuunne säälimättä.
Meidän nuolemme pimentävät auringon.
Saammepahan taistella varjossa.
Muuri kestää. Se ohjaa persialaiset kohti Tuliporttia.
Löysivätkö miehet polkuja, jotka johtavat selustaamme? - Eivät.
Minä tiedän sellaisen polun. Se sijaitsee länsirinteen takana.
Se on vanha vuohipolku. Persialaiset voisivat käyttää sitä.
Älä tule lähemmäksi, hirviö!
Viisas kuningas, haluan puhua kanssanne.
Tapan sinut siihen paikkaan! - En antanut sellaista käskyä.
Älä välitä kapteenista. Hän on hyvä sotilas, mutta huonotapainen.
Ei se haittaa, kuninkaani. Tiedän, miltä näytän.
Sinulla on spartalaisen punainen viitta. - Olen Efialtes.
Synnyin Spartassa.
Vanhempani pakenivat Spartasta, jotta minua ei tapettaisi.
Mistä olet saanut kilpesi ja panssarisi? - Ne olivat isäni.
Minä rukoilen teitä.
Antakaa minun puhdistaa isäni nimi -
palvelemalla teitä taistelussa. Isäni koulutti minua.
En tunne pelkoa. Keihäs, kilpi ja miekka -
ovat yhtä suuri osa minua kuin sydämeni.
Ansaitsen isäni panssarin palvelemalla teitä taistelussa.
Hieno isku. - Tapan monta persialaista.
Nosta kilpeäsi. - Mitä?
Nosta se niin ylös kuin pystyt.
Isäsi olisi pitänyt kertoa sinulle, miten falangi toimii.
Taistelemme yhtenä läpäisemättömänä yksikkönä.
Se on voimamme lähde.
Jokainen suojaa vierustoveriaan kilvellään reidestä kaulaan saakka.
Jos falangissa on yksikin heikko kohta, se hajoaa.
Reidestä kaulaan, Efialtes.
Olen pahoillani, mutta kaikista ei ole sotureiksi.
Mutta... - Jos haluat auttaa -
siivoa ruumiit taistelukentältä ja huolehdi haavoittuneista.
Varsinaisessa taistelussa sinulle ei löydy käyttöä.
Äiti! Isä! Te olitte väärässä!
Olet väärässä, Leonidas!
Olet väärässä!
Lähetä fokislaiset vartioimaan vuohipolkua ja rukoile -
että kukaan ei kerro siitä persialaisille.
Maanjäristys.
Ei, kapteeni. Taistelumuodostelmaan.
Tässä me pysäytämme heidät.
Tässä me taistelemme, ja tässä he kuolevat!
Ansaitkaa kilpenne!
Muistakaa tämä päivä.
Tänä päivänä nimenne jäävät historiaan.
Spartalaiset, laskekaa aseenne!
Persialaiset! Tulkaa hakemaan ne!
Pitäkää muodostelma!
Älkää antako heille tuumaakaan, vaan viekää heidän henkensä!
Pitäkää muodostelma!
Työntäkää!
Ettekö parempaan pysty?
Työntäkää!
Nyt!
Työntäkää!
Vankeja ei oteta!
Ei armoa!
He näyttävät janoisilta.
Annetaan heille juotavaa.
Kohti jyrkännettä!
Seis!
Hyvä alku taistelulle.
Kilvet ylös!
Persialaiset pelkurit!
Hittoako siinä naurat? - Sinä sen sanoit.
Mitä? - "Saammepahan taistella varjossa."
Ylös!
Tänään yksikään spartalainen ei kuole!
Rauhallisesti, poika.
Tätä varten meitä oli koulutettu. Tätä me olimme syntyneet tekemään.
Ei vankeja, ei armoa.
Hyvä alku.
Pelkäsin, ettette tule.
Anteeksi, poikani... - Tekee sitä, mitä lapset tekevät.
Älkää pyytäkö anteeksi.
Poikanne agoge alkaa ensi vuonna.
Se on aina rankkaa aikaa spartalaiselle äidille.
Siitä tulee rankkaa, mutta se on tarpeellista.
Puhutte valtuustolle kahden päivän kuluttua.
Miehelläni ei ole kahta päivää. - Käyttäkää aika hyväksenne.
Ei ole mikään salaisuus, että Theron haluaa, mitä teillä on.
Hänet pitää vaientaa.
Tehkää hänestä liittolaisenne, niin voitto on teidän.
Kiitos neuvoista. Olette sekä viisas että kiltti.
Siinähän äitisi onkin.
Prinssistä kannattaisi pitää huolta.
Olisi ikävää, jos hänelle sattuisi jotain.
Tai hänen kauniille äidilleen.
Kreikkalaiset toverimme haluaisivat mukaan taisteluun.
Hyvä. Keksin heille jotain sopivaa tekemistä.
Tarvitsen Daksosin ja 20 miestä seuraavaa hyökkäystä varten.
Kuningas Leonidas!
Tasaa hengityksesi, Stelios. - Kyllä, herra.
Persialaiset lähestyvät.
Pieni osasto, liian pieni hyökkäykseen.
Ota komento, kapteeni. - Herra...
Rauhoitu. Jos he tappavat minut, koko Sparta lähtee sotaan.
Rukoile, että he ovat niin tyhmiä.
Rukoile, että olemme niin onnekkaita.
Sitä paitsi...
Ei ole syitä, miksi emme voisi puhua sivistyneesti.
Vai onko? - Ei ole, herrani.
Anna, kun arvaan.
Te lienette Kserkses.
Leonidas...
Kuuntele järkeä.
Olisi ikävää tuhlausta, suorastaan hulluutta -
jos sinä, urhea kuningas, ja joukkosi menehtyisitte -
väärinkäsityksen vuoksi. Voimme oppia paljon toisiltamme.
Mehän olemme opettaneet teitä koko aamun.
Teillä on kiintoisa heimo. Olet vieläkin uhmakas -
vaikka tuhoudutte pian ja seisot jumalan läheisyydessä.
Minua ei kannata vastustaa.
Olen vaikka valmis tappamaan omia miehiäni saavuttaakseni voiton.
Minä puolestani kuolisin miesteni puolesta. - Te arvostatte järkeä.
Suosittelen käyttämään sitä. Ajattele kaunista maatanne.
Voin polttaa sen tuhkaksi. Ajattele naistenne kohtaloa.
Ette tunne Spartan naisia.
Hekin olisivat pärjänneet sotureillenne.
Teillä on paljon orjia, mutta vähän sotureita.
Pian miehenne pelkäävät meidän keihäitämme -
enemmän kuin teidän ruoskianne.
Eivät he ruoskaa pelkää -
vaan jumalallisia voimiani.
Mutta olen antelias jumala. Voin tehdä sinusta hyvin rikkaan.
Teen sinusta Kreikan hallitsijan.
Saat levittää valtakuntaani Euroopan sydämeen.
Ateenalaiset kilpailijasi tulevat polvistumaan edessäsi.
Sinun tarvitsee vain polvistua edessäni.
Olette sekä viisas että jumalallinen -
oi kuninkaiden kuningas. Vain hullu hylkäisi tarjouksenne.
Valitettavasti... Polvistuminen ei ole niin yksinkertaista.
Olen teurastanut niin paljon sotureitanne -
että jalkani on alkanut krampata. Polvistuminen olisi siis vaikeaa.
Uhrautumisenne ei tuo teille kunniaa.
Poistan Spartan historiankirjoista.
Poltan kaikki Kreikan pergamentit.
Kreikan historioitsijat sokaistaan ja heiltä leikataan kielet.
Spartan tai Leonidasin nimen mainitsemisesta -
rangaistaan kuolemalla!
Kukaan ei saa tietää olemassaolostanne.
Kaikki saavat tietää, että vapaat miehet vastustivat tyrannia.
Pieni joukko vastusti suurta armeijaa.
Ja kaikki saavat tietää, että jopa jumalat vuotavat verta.
Taistelit hyvin.
Ainakin naiseksi.
Samat sanat. Jos loukkaannun, voit jopa pysyä tahdissani.
Ehkä olin niin paljon edelläsi, että et nähnyt minua.
Tai sitten tarjosit takalistoasi thespialaisille.
Kateellisuus ei sovi sinulle, ystäväni.
Vauhtia, miehet!
Tehkää pinosta korkea.
Ellen ole väärässä, ensi yöstä tulee rankka.
He ovat palvelleet Persian kuninkaita jo 500 vuotta.
Heidän silmänsä ovat yönmustat, hampaansa on viilattu teräviksi.
He ovat sieluttomia.
He ovat Kserksesin henkilökohtainen kaarti, Persian parhaita sotureita.
He ovat Aasian hurjin armeija.
Kuolemattomat.
Jumalakuninkaalla on yksi suuri heikkous. Ylimielisyys.
Häntä on helppo ärsyttää.
Kuningas lähettää parhaat miehensä levänneitä joukkojamme vastaan.
Kserkses tarttui syöttiin. - Spartalaiset, työntäkää!
Kuolemattomat. Kokeilimme, pitääkö nimi paikkansa.
Isä!
Kuninkaani!
Arkadialaiset, nyt!
Menkää! Näytetään spartalaisille, mihin me pystymme!
He huutavat ja huitovat aseillaan.
He eivät ole oikeita sotureita. He tekevät taistelusta kaoottista.
Rohkeat amatöörit. He tekevät osansa.
Kuolemattomat. Nimi ei pitänyt paikkaansa.
Ja mies, joka pitää itseään jumalana -
tuntee pelkoa, kuten kuka tahansa ihminen.
Kuninkaallemme! Kuolleille tovereillemme!
Kenet Kserkses lähettää seuraavaksi? - Kukaan ei voi voittaa meitä!
Jopa kuningas tuntee toivon heräävän.
Toivonkipinä on pieni, mutta se on olemassa.
Me voimme selviytyä Aasian armeijoiden hyökkäyksestä.
Voimme pitää asemamme. Me voimme voittaa.
On aamu.
Ruoskat viuhuvat, ja barbaarit huutavat.
Takana olevat huutavat: "Eteenpäin!"
Edessä olevat huutavat: "Takaisin!"
Kserkses lähetti meitä vastaan kammottavia hirviöitä.
Kun voima ei auttanut, persialaiset kokeilivat taikuutta.
Kimppuumme käy sata kansakuntaa. Koko Aasian armeija.
Mutta tässä kapeassa solassa lukumäärällä ei ole väliä.
Heitä kuolee sadoittain.
Joukot ryömivät takaisin Kserksesin luokse lyötyinä.
Kuningas Kserkses ei ole tyytyväinen kenraaleihinsa.
Hän rankaisee heitä.
Kserkses lähettää meitä vastaan kaukaisten maiden hirviöitä.
Ne ovat kömpelöitä otuksia, ja ruumiit tekevät polusta liukkaan.
Oletko vielä elossa? - Vahdin selustaasi.
Takaisin muodostelmaan!
Astinos! Poikani!
Astinos! Ei!
Päivä kuluu. Menetämme vähän sotureita -
mutta jokainen kaatunut on ystävä tai sukulainen.
Nähdessään poikansa kuolevan kapteeni poistuu muodostelmasta.
Hänestä tulee verenhimoinen.
Mikään ei voisi pelottaa vihollista enemmän kuin kapteenin tuskanhuuto.
Tarvitaan kolme miestä raahaamaan hänet turvaan.
Voitto on tänään meidän, mutta kukaan ei laula.
Jumalasi olivat julmia tehdessään sinusta tuollaisen, Efialtes.
Spartalaiset olivat julmia hylätessään sinut.
Mutta minä olen lempeä.
Saat kaiken, mitä haluat. Kaiken mahdollisen onnen -
kaikki ilot, jotka kreikkalaiset ovat sinulta kieltäneet.
Annan sinulle kaiken -
sillä minä olen lempeä.
Palvo minua kuninkaanasi ja jumalanasi!
Kyllä!
Johdata soturini spartalaisten selustaan vievälle polulle -
niin saat kaiken.
Kyllä! Minä haluan kaiken.
Rikkauksia, naisia...
Minulla on vielä eräs pyyntö.
Haluan asepuvun.
Sovittu.
Huomaat vielä, että olen lempeä.
Toisin kuin julma Leonidas, joka vaati sinua nousemaan ylös -
minä pyydän vain, että polvistut.
On kaunis yö.
En kutsunut sinua ihailemaan säätä, Theron.
Tiedän sen.
Yleensä ette edes puhu minulle.
Voinko tarjota juotavaa?
Onko siinä myrkkyä? - Valitettavasti pelkkää vettä.
Puhutte kuulemma pian valtuustolle. - Kyllä.
Tarvitsen tukesi, jotta armeija voidaan lähettää pohjoiseen. - Aivan.
Näen sen sieluni silmin.
Poliitikko ja soturi puhuvat valtuustolle rinta rinnan.
Miksi haluaisin auttaa?
Osoittaisit välittäväsi kuninkaasta, joka taistelee puolestamme. - Totta.
Mutta tämä on politiikkaa.
Leonidas on idealisti. - Tiedän, millainen olet.
Tapatat miehiä oman etusi vuoksi. - Miehenne tapattaa soturimme.
Hän rikkoi lakia ja lähti ilman valtuuston lupaa.
Olen realisti. - Et, vaan opportunisti.
Tiedätte kai, että jokaisella miehellä on hintansa.
Kaikki eivät ole tasa-arvoisia Spartassa, pieni kuningattareni.
Lhailen tulisuuttanne.
Mutta älkää luulko, että nainen, edes kuningatar -
voisi kääntää miesten päät valtuuston salissa.
Omistan sen salin. On kuin olisin rakentanut sen omin käsin.
Voisin kuristaa teidät kuoliaaksi.
Kukaan valtuustossa ei kuuntele sanojanne.
Leonidas ei saa apua, ja jos hän palaa -
ilman minun apuani, hän joutuu tyrmään tai hänet tapetaan.
Rakastatteko Spartaa? - Kyllä.
Entä kuningastanne? - Kyllä.
Miehenne taistelee maansa ja rakkaidensa puolesta.
Mitä te voitte tarjota vastineena avustani?
Mitä realisti haluaa kuningattarelta?
Tiedätte kyllä.
Tämä ei ole ohi nopeasti.
Ette tule nauttimaan tästä.
En ole teidän kuninkaanne.
Dilios.
Ei kai tuo naarmu ole tehnyt sinusta hyödytöntä?
Se oli pelkkä silmä. Jumalat antoivat minulle niitä kaksi.
Miten kapteeni voi?
Hän kiroaa jumalia ja suree yksin.
Leonidas!
Tämä on loppumme. Olemme mennyttä.
Rauhoitu, Daksos. - Petturi johdatti vihollisen selustaamme.
Vartiossa olleet fokislaiset pakenivat. Tämä taistelu on ohi.
Taistelu on ohi, kun sanon, että se on ohi.
Meidät piiritetään aamuun mennessä. Asemamme eivät kestä.
Spartalaiset! Pian saatte kunniaa!
Kunniaa? Tämä on hulluutta.
Täältä ei saa kunniaa. Jos ette pakene tai antaudu, te kuolette.
Valinta on meille helppo, arkadialainen.
Spartalaiset eivät koskaan pakene tai antaudu.
Kerro tästä kaikille. Kerro totuus jokaiselle kreikkalaiselle.
Heidän pitää tutkia sisintään.
Ja sama pätee sinuun.
Mieheni lähtevät kanssani.
Onnea matkaan.
Lapset! Lapseni.
Kuulkaa minua.
"Ei peräännytä, ei antauduta." Se on Spartan laki.
Ja sen lain mukaan jäämme tänne ja taistelemme -
ja kuolemme.
Uusi aikakausi on alkanut.
Vapauden aikakausi!
Ja kaikki saavat tietää, että kolmesataa spartalaista -
antoi henkensä puolustaessaan sitä.
Ystäväni.
En ole koskaan aikaisemmin katunut mitään.
En kadu sitä, että poikani kuoli maansa puolesta.
Kadun, että en koskaan sanonut rakastavani häntä eniten.
Hän seisoi rinnallani kunniakkaasti.
Hän oli parasta minussa.
Sydämeni suree menetystäsi. - Sydän?
Minun sydämeni on täynnä vihaa.
Hyvä.
Dilios...
Käydään kävelyllä.
Selvä, herrani.
Mutta olen valmis taisteluun. - Olet yksi parhaista sotureistani.
Mutta toisin kuin muut, osaat myös puhua.
Kerro viimeiset käskyni valtuustolle niin hyvin kuin taidat.
Kerro tarinamme.
Huolehdi, että kaikki tietävät, mitä täällä tapahtui.
Sinulla on melkoinen tarina kerrottavanasi.
Kerro voitostamme. - Voitostako?
Kyllä, herrani.
Onko teillä viestiä...
Kuningattarelleko?
Kaikki on jo sanottu.
Miehiä lähtee sadoittain.
Kourallinen jää.
Vain yksi katsoo taakseen.
Spartalaiset!
Syökää tukeva aamiainen -
sillä seuraavan kerran aterioimme helvetissä!
Puheenvuoro on Leonidasin vaimolla, Spartan kuningattarella.
Mitä tämä on?
Valtuutetut, en puhuttele teitä ainoastaan kuningattarena.
Olen myös äiti.
Olen myös vaimo.
Olen spartalainen nainen.
Astun eteenne nöyränä.
En edusta nyt Leonidasia, teot puhuvat hänen puolestaan.
Puhun poissa olevien puolesta. Äitien, tytärten, isien ja poikien.
Kolmesataa perhettä kärsii meidän vapautemme puolesta.
Olemme sodassa, hyvät herrat.
Meidän pitää lähettää armeijamme Leonidasin avuksi lastemme vuoksi.
Se pitää lähettää vapauden ja oikeuden vuoksi.
Lähettäkää se lain, järjestyksen ja järjen vuoksi -
ja varsinkin toivon vuoksi.
Toivon, että kuninkaan joukon uhraus ei ole ollut turha.
Heidän rohkeutensa sitoo meidät yhteen.
Heidän tekonsa vahvistavat meitä.
Tehkää päätöksenne yhtä rohkeasti kuin he.
Kolmesataa...
Liikuttavaa, kaunopuheista ja intohimoista -
mutta miehenne on silti tuonut sodan luoksemme. - Olet väärässä.
Kserkses toi sodan luoksemme, kuten hänen isänsä ennen häntä.
Persialaiset eivät luovuta, ennen kuin maamme on raunioina.
Emme kaipaa historiantuntia, kuningattareni.
Mistä sitten puhuisimme? Aiheita on monia.
Ylpeys, velvollisuus ja kunnia.
Haluatteko puhua ylpeydestä, velvollisuudesta ja kunniasta?
Entä aviorikoksesta? - Kehtaattekin puhua noin!
Katsokaa häntä tarkkaan.
Hän on häikäilemätön huiputtaja.
Älkää pitäkö tätä valtuustoa pilkkananne.
Pari tuntia sitten tarjositte itseänne minulle.
Jos mieleni olisi heikompi, hänen tuoksunsa olisi vieläkin minussa.
Tämä on törkeää. - Tekopyhä puhuu!
Etkö saanut saman maksun siitä hyvästä -
että järjestit kuningattaren puhumaan valtuustolle? - Tuo on vale.
Onko? Te kutsuitte hänet kuninkaan makuuhuoneeseen.
Samaan sänkyyn, jossa yrititte vietellä minutkin.
Järkytyittekö? Hän kauppaa itseään -
kun hänen miehensä on lietsomassa sotaa.
Kannattaisi vahtia, mitä sanoo, pieni huorakuningattareni.
Onpa kuninkaallista käytöstä.
Poistakaa hänet, ennen kuin hän saastuttaa meitä lisää häpeällään.
Tämä ei ole ohi nopeasti. Et tule nauttimaan tästä.
En ole sinun kuningattaresi.
Petturi...
Petturi! Petturi!
Leonidas... Tervehdys ja onnittelut.
Voititte vastoin kaikkia odotuksia.
Vaikka olettekin röyhkeitä -
jumalakuningas ihailee spartalaisten rohkeutta ja taistelutaitoja.
Teistä tulee vahvoja liittolaisia. - Antautukaa, Leonidas!
Käyttäkää järkeänne. Ajatelkaa miehiänne.
Minä rukoilen teitä!
Kuunnelkaa häntä. Hän on nähnyt kuninkaamme anteliaisuuden.
Lukuisista loukkauksistanne ja jumalanpilkasta huolimatta -
Kserkses antaa teille anteeksi ja on valmis palkitsemaan teidät.
Taistelette maidenne puolesta. Pitäkää ne!
Taistelette Spartan puolesta. Siitä tulee rikas ja mahtava.
Taistelette kuninkuutenne puolesta. Teistä tulee Kreikan hallitsija -
joka on vastuussa vain koko maailman kuninkaalle.
Leonidas, voittonne on täydellinen -
jos vain laskette aseenne ja polvistutte Kserksesin eteen.
Suden kohtaamisesta on kulunut jo yli 30 vuotta.
Nytkään hän ei tunne pelkoa -
vaan levottomuutta. Hänen aistinsa valpastuvat...
Hän tuntee merituulen hikistä ihoaan vasten.
Lokit huutavat valittaen -
vaikka ne saavat syödäkseen tuhansia ruumiita.
Hän kuulee kolmensadan miehen tasaisen hengityksen.
He ovat valmiita kuolemaan hänen puolestaan epäröimättä.
Jokainen heistä on valmis kuolemaan.
Hänen kypäränsä tuntuu kuumalta.
Hänen kilpensä on raskas.
Myös keihäs.
Sinä siellä, Efialtes.
Toivottavasti elät ikuisesti.
Leonidas, keihäs!
Stelios!
Teurastakaa heidät!
Kypärä esti häntä näkemästä, ja hänen pitää nähdä kauas.
Raskas kilpi haittasi hänen tasapainoaan -
ja hänen kohteensa on kaukana.
Spartalaisten sanotaan olevan Herkuleen jälkeläisiä.
Urhea Leonidas on hyvä todiste siitä.
Hänen huutonsa on pitkä ja kova.
Kuninkaani...
On kunnia kuolla rinnallanne.
Oli kunnia elää ystävänäsi.
Kuningattareni!
Vaimoni.
Rakkaani.
"Muistakaa meidät."
Kuninkaan käsky oli selkeä.
"Muistakaa, miksi kuolimme."
Hän ei kaivannut ylistystä tai lauluja.
Ei muistomerkkejä, ei runoja sodasta ja urheudesta.
Hänen toiveensa oli yksinkertainen.
"Muistakaa meidät." Niin hän minulle sanoi.
Sitä hän toivoi.
Ja kun joku sattuu taistelun paikalle -
joskus kaukana tulevaisuudessa -
kuulkoon hän meidän äänemme kuiskivan läpi historian:
"Mene kertomaan kaikille" -
"että tässä me makaamme Spartan lain edellyttämänä. "
Niin minun kuninkaani kuoli -
ja minun aseveljeni kuolivat.
Siitä on lähes vuosi.
Mietin pitkään, miksi kuninkaani sanoi meidän voittaneen.
Nyt tiedän, että hän oli oikeassa.
Sana levisi vapaiden kreikkalaisten keskuudessa:
Rohkea Leonidas ja kolmesataa miestä lähtivät kauas kotoaan -
ja antoivat henkensä Spartan ja koko Kreikan -
ja sen tulevaisuuden puolesta.
Nyt tällä kurjassa paikassa, jota Plataiaksi kutsutaan -
Kserksesin armeija tuhotaan viimeiseen mieheen saakka!
Tuolla ne barbaarit kyyhöttävät.
Kauhu tarttuu heidän sydämiinsä jäisillä kourillaan.
He muistavat, mitä kauhuja he saivat kokea -
vain kolmensadan soturin käsissä.
Nyt heitä vastassa on 10000 spartalaista -
ja 30000 vapaata kreikkalaista.
Vihollisella on vain kolminkertainen ylivoima.
Lyömme heidät varmasti.
Tänään pelastamme maailman noituudelta ja tyrannialta.
Pidämme huolta siitä, että tulevaisuus on valoisa.
Kiittäkää Leonidasia ja hänen kolmeasataa miestään!
Kohti voittoa!
Team Wild Animals
Udgivet på: www.HoundDawgs.org